Ne zapusti me, moja draga
Na ta, najin poročni dan
Ne zapusti me, moja draga
Čakaj, čakaj
POLDAN
Dokler Franka Millerja opoldne ne pripelje vlak
Če sem že mož, moram biti pogumen
Moram premagati tega morilca
Orlie reva, strahopetna reva
Orlie reva bo v grobu
Razpet med ljubeznijo in dolžnostjo verjetno izgubil bom moje lepe lase
Glej kako bliža se poldne
Prisegel je v zaporu, da se mi bo maščeval
Ni me strah smrti, a
Kaj bom, če me zapustiš
Ne zapusti me, moja draga
Obljubila si, ko sva se vzela
Ne zapusti me, moja draga
Čeprav si žalostna me ne smeš zapustiti
Dokler ne ubijem Franka Millerja
Čakaj, čakaj
Si videl to kar sem jaz? Daj, odpri. Danes bo velik dan.
Se ti mudi? - Seveda se mi.
Bedak si. Pojdimo.
Dobro, dame in gospodje. Pa začnimo.
Bi ženin in nevesta prijazno stopila naprej?
Torej Kane in Amy Fowler,
tukaj sta pred mano, Božjim odposlancem tega mesta,
da bi se združila v sveti zakon.
Človek, kako je vroče. - Vroče? Temu praviš vroče?
Naj me vra... Mislim, da sem videl Bena Millerja.
Doli v Texasu nekje je. - Vem.
Pa še Pierca in Colbya. Ne more biti res.
Za božjo voljo.
Je opoldanski vlak točen? - Da, gospod. Mislim, da je, gospod.
Ne vem zakaj ne bi bil... G. Pierce.
Kako ste, g. Miller... G. Pierce... G. Colby?
Will Kane vzameš Amy za svojo ženo,
da jo boš ljubil in skrbel zanjo od danes pa dokler vaju smrt ne loči?
Da.
Amy vzameš Willa za svojega moža,
da ga boš ljubila in skrbela zanj od danes pa dokler vaju smrt ne loči?
Da. - Prstani, prosim.
S pooblastilom, ki mi ga daje zakon tukaj
vaju razglašam za moža in ženo.
Ne vem kako je z vami ampak jaz bom izkoristil starodavno pravico.
Silno je hiter za nedeljo.
Will. - Vsi ti ljudje...
Amy, ljudje bi morali biti sami, ko se poročijo.
Vem.
Poskusil bom. Amy, dal bom vse od sebe.
Tudi jaz bom.
Medenih tednov je uradno konec. Pridite, vsi.
Ne glej me tako začudeno. - Ni zasebnosti na njegov poročni dan.
Samo še ena formalnost in Will je prost, bolj ali manj.
Maršal izroči značko.
Nerad delam to brez prisotnosti novega maršala.
Fuller, Haland in jaz smo celotna mestna uprava tukaj.
Pravtako pa smo tvoji dobri prijatelji.
Za delo, ki si ga opravil, lahko rečem, in sodnik mi je priča,
mesto bo varno do jutri.
Zmagal si. Ne poroči protestantke, moral boš imeti trgovino.
Ne morem si te predstavljati, Will. - Jaz pa.
Tudi jaz, in to dobro.
Hvala ti.
Ko si nosil značko nisi tako govoril.
Prav, čas je že. Ampak najprej bom poplačan.
Daj me dol! Ne dokler me ne poljubiš.
Will, daj me dol, ti norček!
Moral bi biti odvetnik. - Hotel sem biti lastnik trgovine.
Maršal, telegram za vas.
Strašno, grozno je.
Oprostili bodo Franka Millerja. - Ne morem verjeti.
Tudi mi bi lahko šli.
Lepo od njih, da so ti sporočili. - To še ni vse.
Ben Miller je spodaj na postaji s Piercem in Colbyem.
Spraševal je za opoldanski vlak. - Opoldanski vlak?
Torej... Pojdi iz mesta. Pojdi še ta trenutek.
Kaj je? - Pozabi zdaj to.
Kaj je, g. Howe? - Samo pojdi in vse bo v redu.
Za vse bomo poskrbeli. - Moral bi ostati.
Si zmešan? Pomisli na Amy.
Nasvidenje, Amy. Ne skrbi, vse bo v redu.
Hm... To je pa smešno.
Kaj? - Ah, zamudila si.
Kane in njegova nova žena sta se v naglici odpeljala.
Kaj je tukaj smešno? - Mislim, v veliki naglici.
Pa ne, da se je Kane ustrašil tistih treh revolverašev?
Nisi videla. Še nikoli ni tako gonil konja.
Sam? - Vstopi, Helen.
Ben Miller je v mestu. S sabo ima dva stara pajdaša.
Verjetno se bom malo razgledal.
Zakaj se ustavljaš? - Ni prav. Moram nazaj, Amy.
Zakaj? - To je noro. Še pištole nimam.
Pa pojdiva dalje. Hitro. - Ne.
O tem sem razmišljal.
Bežim pred njimi. Še pred nikomer nisem.
Nič od tega ne razumem. - Nimam ti časa razlagati.
Torej ne hodi nazaj, Will. - Moram. Za to se gre.
Kane se je vrnil!
Ne verjamem. - Pravkar sem ga videl!
Koliko krst imamo? - Dve.
Potrebovali bomo še vsaj dve pa ne zanima me kako jih boš dobil.
Najboljše, da se kar lotiš, Fred.
Prosim, Will, ko bi mi vsaj povedal za kaj se gre.
Zašil sem človeka zaradi umora pred petimi leti. Morali bi ga obesiti.
Ampak na severu so mu znižali kazen. In sedaj je prost.
Ne vem kako. A očitno se vrača.
Še vedno ne razumem. - On je...
Vedno je bil divji in malce zmešan. Verjetno bo delal težave.
Ampak to ni tvoja skrb. Nič več.
Jaz sem tisti, ki ga je poslal sedeti.
Takšna je pač bila tvoja služba. Imajo novega maršala.
Do jutri ga še ne bo tukaj. Zdi se mi, da moram ostati.
Isti sem pa če imam to ali ne. - Pa ni tako.
Iskal me bo. Trije stari pajdaši ga čakajo.
Zato bi morala oditi. - Prišli bi za nama.
Štirje... Midva pa bi bila sama v preriji.
Imava eno uro. - Kaj pa je ena ura?
Nikoli nama ne bi uspelo obdržati te prednosti, Amy.
Bežati bi morala celo življenje.
Ne bi bilo treba. Ne, če ne bi vedeli kje naju iskati.
Rotim te, prosim, pojdiva. - Ne morem.
Ne poskušaj biti junak. Ni ti treba biti junak, zame ne.
Ne poskušam biti junak. Če si mislila, da mi je to všeč, si nora.
Poglej, Amy. To je moje mesto. Tukaj imam prijatelje.
Šel bom za namestnika in s šerifovimi ljudmi za mano morda ne bo težav.
Sam veš, da bodo težave. - Potem je bolje, da so tukaj.
Oprosti, ljubica. Vem kako ti je.
Res veš? - Seveda vem. Je proti tvoji veri.
Seveda vem kako se počutiš. - Pa vseeno to delaš.
Oh, Will... Šele malo prej sva se poročila.
Še celo življenje imava pred sabo. Ti to nič ne pomeni?
Veš, da imam samo še uro, postoriti pa moram še veliko.
Ostani v hotelu dokler ne bo vsega konec.
Ne, ne bo me tukaj, ko bo konec.
Prosiš me, da počakam uro, da izvem ali bom žena ali vdova.
Predolgo je. Ne bom. - Amy...
Če ne greš z mano zdaj, bom šla na ta vlak, ko odide.
Moram ostati.
Si vesel, da imaš junaka, Percy? - Sem res?
Si pozabil, da sem jaz obsodil Franka Millerja?
Ne bi se smel vrniti, Will.
Spoznal sem, da moram. Spoznal sem, da moram ostati.
Spoznal si narobe. - Lahko dobim spremstvo 10 -12 mož.
Moja intuicija mi pravi drugače. - Zakaj?
Ni časa za lekcijo o državljanskem pravu.
V 5. stoletju pred Kristusom so prebivalci Aten
trpeli zaradi tirana a so se ga uspeli znebiti.
Ko pa se je čez leta vrnil z vojsko plačancev,
so mu ne samo odprli vrata,
ampak tudi gledali, kako je usmrtil člane vlade.
Podobno se je zgodilo pred osmimi leti v mestu Indian Falls.
Smrti sem ubežal samo zaradi posredovanja neke ženske dvomljivega slovesa
in zaradi čednega prstana, ki je nekdaj pripadal moji materi.
Na žalost, nimam več prstanov.
Ti si sodnik - Sodnik sem bil dolgo im mnogokje.
Upam, da bom lahko še kdaj. - Ne morem ti pomagati.
Zakaj si tako neumen? Si pozabil kaj je storil? Da je nor?
Se ne spomniš, ko je sedel tam in rekel:
"Ne boste me obesili. Vrnil se bom. Prisežem. Ubil te bom, Kane!"
Izvolite, gospa. Ta je za St. Louis.
Hvala.
Morda bi raje počakali kje drugje. Recimo v hotelu.
Prav, hvala. - Žal mi je za vse to, ga. Kane.
Ampak ne skrbite. Maršal bo pazil nase.
Najlepša hvala.
Tega še ni bilo pred petimi leti.
Pa kaj? - Nič... Zaenkrat.
Harvey, se ti ne zdi, da te bo Kane iskal?
Resnično si jezen nanj. - Ti ne bi bila, če bi bila jaz?
Verjetno... Če bi bila ti.
Kmalu bom nazaj.
Zbogom, Will. - Zbogom.
Misliš, da sem te pustil na cedilu? - Ne.
Glej, to je samo umazana mala vas bogu za hrbtom.
Tu se ne zgodi nič res pomembnega. Odidi.
Ni še čas.
Kakšna škoda. Vso srečo.
Johnny!
Zakaj nisi v cerkvi? - Zakaj nisi ti?
Bi naredil nekaj zame? - Seveda.
Najdi Andersona, Howea in Fullerja ter jim naroči, da jih hočem tu.
Pa še Harva Pella! - Ni potrebno, tukaj sem.
Kje pa si bil? - Zaposlen.
Veš kaj se dogaja? Veliko je še za storiti.
Počakaj trenutek. To res ni tvoja skrb, veš.
To mi vsi poskušajo dopovedati. - Samo poslušaj me.
Prav, poslušam. Takole jaz vidim zadevo.
Če te ne bi bilo, novega pa še ni do jutri, bi jaz bil glavni, kajne?
Če sem dovolj dober za to službo, ko so težave,
kako to, da mi je mestni svetniki niso dali za stalno?
Ne vem. - Ne veš?
Ne. - Mislil sem, da si vpliven.
Morda me niso vprašali. Morda se jim zdiš premlad.
Misliš, da sem premlad? - Včasih se že obnašaš tako. Pridi.
Zelo preprosto je, Will. Samo tem starcem povej, da sem jaz novi maršal.
Jutri bodo lahko temu drugemu rekli, da je služba že zasedena.
Ti to resno misliš, kajne? - Seveda.
Ampak ne morem. - Zakaj ne?
Če ne veš, nima smisla razlagati. - Hočeš reči, da ne boš?
Razlagaj si kakor hočeš. - Tudi prav.
Resnica je, da si bil proti meni že od samega začetka.
Vedno si bil jezen name in Heleno Ramirez, kajne?
Nate in Heleno Ramirez?
Nisem vedel in ne pomeni mi ničesar, to bi že moral vedeti.
Odpisal si me že pred več kot letom.
Poročil si se, samo, ne preneseš, da ti kdo zavzame mesto...
...še posebno pa jaz. - Ti si...
Nimam časa, Harv. - Prav, pa preidiva k bistvu.
Hočeš, da sem zraven, sam si tako hotel.
Seveda te hočem, ampak te ne kupujem. To je odvisno od tebe.
Mislil sem, da boš do sedaj že odrasel.
Mislil sem, da se ti je stanje malce izboljšalo od Abelina.
Očitno sva se oba motila.
Kaj je tako smešno?
Si res mislil, da boš pregovoril Kanea?
Zakaj ne? - Kdaj boš odrasel?
Počasi bom imel dovolj tega govorjenja. - Potem pa odrasti.
Prenehaj!
Tudi prav. - Zakaj bi sprejel?
Krvavo me bo potreboval, ko pride Frank Miller.
To drži. - Mene bi moral dati za maršala.
Samo jezen je. Jezen na naju. - Je res?
Seveda.
Si mu to rekel? - Seveda.
Ti si bedak.
Zakaj? Nisi hotela, da ve?
Hej... Kdo je sploh končal, ti ali on?
Odidi, Harvey.
Morda bom pa res. - Potem pa daj!
Saj ne misliš resno. - Preizkusi me.
Drugače boš govorila, ko pride Frank.
Morda boš hotela koga ob sebi, ko boš razlagala glede Kanea.
Sama lahko skrbim zase. - Seveda.
Slišal sem, da morda ne boš tako prisrčna, ko opravi s tabo.
Ne bo me nazaj. - Dobro.
Naprej.
Videl sem Harveya? Je vse v redu? - Mislim, da moram govoriti z g. Weaverjem.
Odhajaš? - Da.
Naj rečem Kaneu, da ti pomaga?
Ne. - Tudi prav.
Lahko počakam tukaj na opoldanski vlak?
Rekla sem, če lahko počakam tukaj na opoldanski vlak?
Seveda, dama. - Hvala.
Vi ste ga. Kane, kajne? - Da.
Odhajate z opoldanskim vlakom, vaš mož pa ne?
Ne, zakaj? - Kar tako, je pa zelo zanimivo.
Jaz opoldne ne bi zapustil mesta za vse na svetu.
Ne, gospod. Veliko zanimivega bo za videti.
Moje oči so videle sijaj, ko je prihajal Gospod
Poteptal je trgatev kjer je bilo spravljeno grozdje jeze
Spustil je rodovitno strelo iz Njegovega strašno hitrega meča
Resnica prihaja na dan
Slava, slava, aleluja. Slava, slava, aleluja
Slava, slava
Aleluja. Njegova resnica prihaja na dan
Zatrobil je v trobento, ki nikoli ne oznanja umika
Možem je trgal srca pred njegovim sodnim dnem
Will, pravkar sem slišal... - Zdravo.
Lahko računaš name, saj to veš, kajne?
Predvideval sem. - Ti si očistil mesto.
Zdaj lahko živijo tu ženske in otroci.
Miller ali kdo drug, ne bo spremenil tega.
Upal sem, da bodo ljudje takega mnenja. - Kako pa je še lahko?
Koliko mož že imaš pripravljenih? - Nobenega še.
Potem pa bolje, da pohitiš, človek. Vrnem se čez 10 minut.
Kje je? - Prihaja zadaj. Previden mož.
Naprej, g. Weaver. Zdravo. Sedite, prosim.
Je kaj narobe, ga. Ramirez? Zakaj ste poslali pome?
Zapuščam mesto. Hočem prodati trgovino.
Jo hočete odkupiti? - Koliko hočete zanjo?
Dva tisoč. Mislim, da je pošteno.
Pošteno je že, ampak sedaj ne morem zbrati toliko.
Koliko pa lahko? - Emm... 1000 dolarjev.
Prav, ostalo lahko plačate Samu v šestih mesecih.
On pa bo dal meni. Velja? - Da, gospa.
Dobro, g. Weaver. Hvala.
Ga. Ramirez, rad bi se vam zahvalil za vse, mislim...
Ko ste me prvič vključili v posel s trgovino,
da sem bil tihi družabnik, veste, moja žena meni...
Emm... Kar hočem povedati je, da ste bili zelo ljubeznivi do mene
in hočem, da veste, da sem bil vedno pošten do vas.
Vem, da ste bili, g. Weaver. Nasvidenje.
Nasvidenje, ga. Ramirez. In srečno.
Will. - Amy. Si si premislila?
Mislila sem, da si si ti.
Ne, Will, imam vozovnico.
A tako.
Počisti sobo 19. Ga. Miller je zelo natančna.
Je Helena Ramirez tu? - Verjetno je.
Misliš, da boš znal najti?
Naprej.
Kaj gledaš? Misliš, da sem se spremenila?
Kaj hočeš? Hočeš, da ti pomagam?
Hočeš da prosim Franka naj te pusti? Rotim zate?
Tega ne bom storila. Zate ne mignem niti s prstom.
Prišel sem ti povedati, da prihaja. Moral bi vedeti, da že veš.
Vem.
Morala bi zapustiti mesto ali pa morda ne boš... Torej...
Vse je možno. - Ne bojim se ga.
Vem, da se ga ne ampak... Saj veš kakšen je.
Vem kakšen je.
Morda pa ne ve.
Verjetno je dobil pisma. - Kaj je z njimi?
Nič v življenju ni zastonj. Odhajam. Grem pakirat.
To je dobro.
Zbogom, Helena. - Kane...
Če si pameten se boš tudi ti izvlekel.
Ne morem. - Vem.
Vas lahko nekaj vprašam? - Seveda.
Kdo je gdč. Ramirez? - Gdč. Ramirez?
Včasih je bila prijateljica vašega moža.
Še prej pa je bila prijateljica Franka Millerja.
A tako. Hvala.
Ne marate mojega moža, kajne? - Ne.
Zakaj? - Več razlogov je.
V mestu se je vedno kaj dogajalo, ko je bil Frank Miller tu.
Pa ne mislim samo jaz tako.
Veliko ljudi meni, da ima pravico priti.
Vprašali ste me, gospa, pa sem povedal.
Šel bom po malo alkohola. - Ga res moraš imeti?
Da. - Če slučajno greš zaradi...
Rekel sem, da grem po alkohol. - Izogibaj se Kanea.
Seveda.
Zdravo, Harv. Kje imaš zvezdico?
Vrnil sem jo in odšel. - Pametno.
Nisem te vprašal za mnenje.
Živijo, Ben! Kako si?
Poglejte kdo je tukaj!
Kako si, Ben? - Daj mi steklenico.
Dolgo je že tega, Ben. - Da.
Da, gospod. Kako je Frank?
Ne pritožuje se. - Zvečer bo pa vroče v mestu, kaj?
Ne bi me presenetilo.
Kane bo mrtev minutko za tem, ko Frank stopi iz vlaka.
To pa ni veliko časa. - Samo toliko bo Frank potreboval, ker...
Nosite značko in pištolo, maršal. Niste poklicani za to.
Prav imaš.
Ne.
Verjetno vsi veste zakaj sem tukaj.
Potrebujem pomočnike. Vzel bom vse kar lahko dobim.
Moraš biti nor, da prideš sem zbirat spremstvo.
Tukaj ima Frank prijatelje. To bi moral vedeti.
Nekateri od vas so bili pomočniki, ko smo jih razbili. Spet vas potrebujem.
Takrat je bilo drugače. Imel si šest stalnih pomočnikov.
Vsak od njih pa odličen strelec. Zdaj pa imaš samo dva.
Nimaš dveh. Harv Pell je pravkar odšel. Zakaj?
To je med nama.
Zelo veliko zahtevaš glede na to kakšen človek je Frank.
Tudi prav. Vsi vemo kakšen je Miller.
Zato sem tukaj. Kaj pravite na to?
Mildred, prihaja. Sedaj pa stori kot sem ti naročil.
Ni me doma. Ni važno kaj reče, ni me doma.
Sam, tvoj prijatelj je. - Ne prepiraj se z mano. Kmalo bo tu.
Ne bo mi verjel. Vedel bo, da lažem.
Stori kot sem ti naročil.
Zdravo, ga. Fuller. Je Sam tu? - Ne, ni ga.
Veste kje je? Nujno ga moram najti.
Mislim... V cerkvi je, Will. Odšel je v cerkev.
Brez tebe? - Šla bom takoj, ko se oblečem.
Hvala, ga. Fuller. Nasvidenje.
Kaj pa hočeš? Hočeš, da me ubijejo?
Hočeš biti vdova? - Ne, Sam. Ne.
Kane!
Kaj je narobe, Jimmy? - Nič. Iskal sem te.
Hočem pištolo. Hočem biti s tabo, ko pride ta vlak.
Znaš streljati s pištolo? - Seveda znam. Včasih sem bil dober.
Odkrito. To ni kar tako.
Priložnost je. To potrebujem. Prosim, vzemi me s sabo.
Dobro, Jimmy. Poklical te bom, če te bom rabil.
Medtem si pa pojdi po pijačo.
Stopi naprej, Sam.
Zapuščaš mesto?
Kaj pa greš? - Ne vem še.
To pa nima nekega smisla.
Bojiš se, kaj? Bojiš se Millerja. - Ne.
Seveda se. Drugače ne bi bežala.
Ni ti treba skrbeti dokler sem jaz tukaj, saj to veš.
Kadarkoli opravim z Millerjem. - Verjamem ti.
Zakaj potem odhajaš? Ločuješ se od Kanea.
Oh, Harvey... - Zakaj odhajaš?
Zakaj je sploh važno? - Vem, da zaradi Kanea!
Ni to. Povedala ti bom nekaj o tebi in o tvojem prijatelju Kaneu.
Ti si čeden fant, imaš široka ramena.
Ampak on je moški.
Široka ramena te še ne naredijo moškega, Harvey,
še veliko ti manjka.
In veš kaj? Ne verjamem, da ti bo kdaj uspelo.
Naj ti jaz nekaj povem. Nikamor ne greš.
Ostala boš z mano. Tako bo kot je bilo prej.
Hočeš vedeti zakaj grem? Potem pa poslušaj.
Kane bo mrtev čez pol ure. Nihče pa ne bo nič storil.
Ko umre, bo umrlo tudi to mesto. Čutim.
Sama sem na svetu, moram služiti za preživetje.
Zato grem nekam drugam, to je vse.
Zate pa, nočem, da kdo položi roko name razen če jaz tako hočem.
Tudi ti ne... Nič več.
Naše današnje branje je iz Malachija, četrto poglavje.
Da?
Oprostite, pridigar, nočem motiti...
Saj ste že. Ne hodite kaj dosti v to cerkev, maršal,
in danes vam tudi ni ustrezalo, da se poročite tukaj.
Kaj je tako pomembno, da vas je zdaj pripeljalo sem?
Potrebujem pomoč.
Res je, nisem hodil v cerkev in morda je to slabo.
Tukaj se nisem poročil zato, ker je moja žena protestantka,
ampak sem prišel sem po pomoč, ker so tukaj ljudje.
Oprostite, maršal. Povejte kar imate povedati.
Morda vas jih nekaj že ve ampak če še ne...
Zgleda, da se Frank Miller vrača z opoldanskim vlakom.
Potrebujem vse pomočnike, ki jih lahko dobim.
Torej, kaj še čakamo?
Pojdimo.
Stoj za trenutek, stoj!
Preden odhitimo v nekaj kar ni tako prijetno
se prepričajmo za kaj se sploh gre.
Kar hočem vedeti je: kaj ni res, da Kane ni več maršal?
In ali so osebne zamere med Kaneom in Millerjem?
Že prav, že prav! Tišina, vsi!
Če so mnenja različna, naj vsi spregovorijo.
Ampak kot odrasli ljudje, otroci pa naj gredo ven.
Kaj novega glede vlaka? - Točen je kolikor vem, gospod.
Vseeno mi je, če je med njima kaj osebnega.
Vsi vemo kdo je Miller in kaj je.
Zapravljamo čas. - Že prav Coy!
Vsi vemo kdo je Miller in enkrat smo se ga že znebili.
In kdo ga je rešil pred obešenjem? Politiki na severu.
Pravim, da je to njihovo maslo. Naj oni poskrbijo za to.
Fryer? - Torej, jaz pravim takole:
Dobro smo plačevali maršala in pomočnike.
Ko pa se začnejo težave pa naj sami poskrbimo zanje.
Za kaj pa smo plačevali ves ta čas?
Mi nismo mirovniki in to ni naše delo!
Že dolgo pravim, da bi morali imeti več pomočnikov.
Če bi jih imeli se ne bi ukvarjali zdaj s tem.
Samo trenutek, samo trenutek! Tišina, vsi!
Umirite se. Ti si dvignil roko.
Ne morem verjeti kaj vse sem slišal.
Moralo bi vas biti sram.
Plačevali smo mu in bil je najboljši maršal kar smo jih imeli.
To ni njegova težava ampak naša.
Če ne storimo kar je treba bomo imeli še več težav.
Samo eno stvar je potrebno storiti in vsi veste katera je.
Izvoli, Kibbee. - Stvari ste se lotili napačno.
Tisti trije ubijalci se nesramno sprehajajo po ulicah...
Zakaj jih nisi zaprl v ječo kamor spadajo?
Potem bi nas skrbel samo še Miller.
Nisem imel razloga, da bi jih. Ničesar niso storili.
Zakon ne prepoveduje sedenja na klopcah pri postaji.
Tega ne morem več poslušati. Kaj je narobe z vami ljudje?
Se ne spomnite, ko ženska pri belem dnevu ni mogla hoditi po ulici?
Ko to ni bil primeren kraj za vzgojo otrok?
Kako lahko takole sedite ter govorite in govorite?
Zakaj se sploh tako vznemirjamo? Kako sploh vemo, da je Miller na vlaku?
Lahko smo precej prepričani, da je. Zmanjkuje časa.
Pridigar, imate kaj povedati? - Ne vem.
Zapoved se glasi "ne ubijaj"
ampak za to imamo najete može.
Kar je prav in narobe se mi zdi popolnoma jasno
ampak, če rečem ljudem naj gredo ubijat,
bodo morda sami umrli. Žal mi je. Ne vem kaj naj rečem. Žal mi je.
Dobro, jaz pravim takole.
Kar to mesto dolguje Willu Kaneu se ne da plačati z denarjem. Tega ne pozabite.
On je najboljši maršal kar smo jih imeli in morda najboljši kar jih bomo imeli.
Torej, če se Miller danes vrne, je to naš problem ne njegov.
Problem je naš, ker je to naše mesto.
Postavili smo ga z našimi rokami iz ničesar.
Če ga hočemo ohraniti spodobnega, moramo biti danes preudarni.
Imeti moramo pogum, da storimo kar je prav, neglede kako težko je.
Dobro! Prišlo bo do streljanja, ko se bosta srečala Kane in Miller.
In nekdo jo bo skupil, to je jasno.
Zdaj... Ljudje na severu mislijo na to mesto.
Da bi poslali sem denar, da se zgradijo trgovine in delavnice.
Dobro bi delo mestu, zelo dobro,
ampak, če preberejo o streljanju na ulicah, kaj si bodo pa mislili?
Povedal vam bom. Mislili bodo, da je to še eno mesto polno kriminala,
in vse za kar smo se trudili se bo izjalovilo.
V enem dnevu bo to mesto nazadovalo za pet let,
in mislim, da tega ne moremo dovoliti.
Pomnite, vsi veste kaj si mislim o temu človeku.
Je silno pogumen mož, dober človek. Ni mu bilo treba, da se danes vrne.
V njegovo dobro, in v dobro tega mesta, si želim, da se ne bi.
Ker, če ga ne bi bilo tukaj, ko pride Miller,
slutim, da ne bi bilo nobenih težav, niti najmanjših.
Jutri bomo imeli novega maršala in če mu ponudimo naše osluge,
mislim, da bomo lahko opravili z vsem kar pride.
Meni se to zdi smiselno. To se mi zdi edina rešitev.
Will, najboljše bo da greš dokler je še čas.
Boljše je zate in... Boljše je za nas.
Hvala.
Zakaj ne odložiš tega?
Bang, bang, bang! - Mrtev si, Kane.
Pravkar sem poslal otroka, da te najde. Ni prišel?
Bil je tu.
Že celo življenje si moj prijatelj. Dobil si mi to službo.
Pokazal si jim name.
Že od nekdaj sem hotel biti kot ti, Mart.
Mož postave si bil celo življenje. - Da, celo življenje. Dobro življenje je.
Tvegaš svojo kožo, da ujameš morilce, potem pa jih porote izpustijo,
da se lahko vrnejo in spet streljajo nate.
Če si pošten si reven celo življenje.
Na koncu pa umiraš osamljen na kakšni umazani ulici.
Za kaj? Za prazen nič. Za majhno zvezdo.
Sodnik je zapustil mesto, Harvey je nehal, jaz pa imam težave z zbiranjem pomočnikov.
Jasno. Vse se je zgodilo preveč na hitro.
Ljudje morajo sebe pregovoriti glede zakona in reda, preden karkoli storijo.
Morda, ker jim globoko v sebi ni mar. Preprosto jim ni mar.
Kaj bom storil, Mart?
Upal sem, da se ne boš vrnil.
Saj veš zakaj sem se vrnil. - Ampak ne, da boš storil samomor.
Včasih... Včasih zapor spremeni človeka.
Njega ne. Vse je načrtovano, zato so vsi tukaj.
Odidi, Will! Odidi.
Boš šel z mano na postajo?
Ne.
Saj veš kako mi je, ampak ne grem s tabo.
Zgleda, da mož z uničenimi členki ne potrebuje vnetja sklepov, kajne?
Ne, nič ne morem storiti zate.
Ubili bi te, ker bi preveč pazil name.
Prevelika premoč je.
Nasvidenje, Martin. - Nasvidenje.
Vse je zaman, Will. Vse je zaman.
Oprostite, katero številko sobe ima ga. Ramirez?
Tri. - Hvala.
Naprej.
Da? - Ga. Ramirez? Jaz sem ga. Kane.
Vem.
Lahko stopim naprej? - Če želite.
Sedite, ga. Kane. - Ne, hvala.
Kaj hočete? - Prosim...
Bojim se usesti, ker potem morda ne bom sposobna vstati.
Zakaj? - Ni mi bilo lahko priti sem.
Zakaj? - Glejte, ga. Ramirez...
Z Willom sva se poročila pred eno uro. Bila sva pripravljena na odhod,
potem pa se je zgodilo to in ni hotel iti.
Storila sem vse. Prosila sem, grozila, pa ga vseeno nisem uspela prepričati.
In zdaj? - Ta moški spodaj, receptor...
Govoril je stvari o vama z Willom.
Poskušala sem razumeti zakaj ni hotel iti z mano,
in mora biti zaradi vas.
Kaj hočete od mene? - Pustite ga oditi.
Še vedno ima možnost. Pustite ga oditi.
Ne morem vam pomagati. - Prosim.
Ni ostal zaradi mene.
Do danes z njim nisem govorila kakšno leto.
Odhajam z istim vlakom kot ti. - Zakaj pa potem ostaja?
Če ne veš, ti jaz ne morem razložiti.
Hvala vseeno. Bili ste zelo prijazni.
Kakšna ženska pa si? Kako ga lahko kar tako zapustiš?
Te zvok pištole preveč straši?
Ne, ga. Ramirez. Slišala sem že strele.
Moj oče in brat sta bila ustreljena.
Bila sta na pravi strani, ampak to ni pomagalo, ko se je začelo streljanje...
Moj brat je bil star 19. Videla sem ga umreti.
Zato sem postala protestantka. Ni mi mar kdo ima prav in kdo narobe.
Mora obstajati boljša pot za življenje.
Will ve kako mi je.
Samo trenutek. Boš spodaj čakala vlak?
Da. - Zakaj ne počakaš tukaj?
Jaz ne morem pomagati Kaneu, ampak ima jajca.
Zelo si širokosrčen, Joe.
Vedno sem vedel, da imaš jajca, da imaš pa možgane si pa nisem mislil.
Kaj pa to pomeni?
Pameten moraš biti, da veš kdaj se umakniti.
Če si ne morem sam zbirati družbe, ko pijem, ne bom več prihajal sem.
Prav... Dobro. Fant z zvezdico.
Osedlaj ga, Kane. Daj, osedlaj ga.
Daleč pride preden se utrudi.
O tem si razmišljal, kaj? - Nekaj takega.
Te je strah? - Verjetno.
Pa seveda. Obstaja razlog.
Daj no. Naj ti pomagam.
Zgleda, da vsi hočejo, da grem iz mesta.
Nihče noče, da te ubijejo.
Kam pa greš? - Nazaj v pisarno, verjetno.
Oh, ne. Ti greš na tega konja in odhajaš.
Kaj je narobe s tabo? To si bil pripravljen storiti sam.
Glej, Harv. Pomislil sem na to, ker sem bil utrujen.
Ko si utrujen misliš veliko stvari. Ne morem.
Zakaj? - Ne vem.
Spravi se na konja, Will!
Zakaj ti je to tako pomembno? Ni ti mar če živim ali ne.
Daj no. Ne potiskaj me. Sit sem potiskanja.
Sovražim to mesto. Vedno sem ga.
Biti Meksikanka v takem mestu...
Razumem. - Res?
To je dobro. Jaz te pa ne razumem, neglede kaj rečeš.
Če bi bil Kane moj moški, ga ne bi nikoli zapustila. Dobila bi pištolo.
Borila bi se. - Zakaj pa se ne?
Ni moj moški. Tvoj je.
Imaš kaj čiste vode? - Zakaj, seveda, sedi maršal.
Zašel v nekakšne težave? - Ne, ne v težave.
Kaj pa gradiš? - Samo popravljam.
Sedaj pa mirno. Nasloni se nazaj, tako ja.
Fred, Fred! Malo nehaj. Nehaj dokler ti ne rečem, da nadaljuj.
Hvala. - Ni zakaj, maršal.
Oh, ne... - Povej mu, da lahko spet nadaljuje.
Will! - Verjetno sem pozabil nate, Herb.
Seveda sem vesel, da si tukaj. - Časa je malo.
Seveda. - Kdaj pridejo ostali fantje?
Narediti moramo plan. - Ostali fantje?
Ni ostalih. Samo midva sva.
Šališ se. - Ne, nikogar nisem mogel dobiti.
Ne morem verjeti! To mesto ni takšno.
Nikogar nisem mogel dobiti. - Potem sva samo midva.
Tako kaže. - Ti in jaz proti njim?
Tako je. Hočeš oditi, Herb? - Torej...
Ni to, da hočem oditi, ne. Veš...
Nisem računal na kaj takega. - Niti jaz nisem.
Prostovoljec sem bil, veš da sem bil. Bil sem pripravljen.
Jaz... Pripravljen sem, ampak ni tako kot si rekel, da bo.
To je kot delanje samomora. Nisem mož postave.
Tukaj samo živim. Proti nikomur nimam nič osebnega.
Pri tem nimam nič. - Verjetno res ne.
Obstaja meja koliko lahko zahtevaš od moža. Kaj pa moji otroci?
Pojdi domov k otrokom, Herb.
Dobi jih še nekaj in šel bom zraven.
Pojdi domov, Herb.
Kaj hočeš? - Našel sem jih, razen g. Hendersona.
Našel sem ga. Hvala. - Ni zakaj.
Maršal, naj se borim z vami. Ni me strah.
Ne. - Prosim, dovolite mi, maršal!
Fant si, otrok si še. - 16 sem!
Tudi streljati znam. - Star si 14. Zakaj lažeš?
Velik sem za svojo starost. Prosim, maršal!
Torej, res si, ampak ne. Pojdi stran od tukaj.
Hej, Charlie. Zdaj lahko greš domov.
Hvala, maršal!
Seveda cenim to. Res cenim.
Slučajno veste, če je točilnica odprta?
Rekel sem, pojdi domov, Charlie. - Da, gospod.
Nasvidenje, Helena. - Zbogom, Sam.
Pazi nase.
Zdravo, Frank. - Kako si, Frank?
Vse pripravljeno? - Točno tako kot si hotel.
Tukaj imamo tvojo pištolo. - Potem pa začnimo.
Ne moreš počakati? - Samo pripravljen hočem biti?
Miller!
Kane, daj pridi ven... Ali pa jo bo tvoja prijateljica skupila kot jo je Pierce.
Prišel bom ven, spusti jo.
Bom takoj, ko stopiš skozi vrata. Ne bom streljal.
Ne zapusti me, moja draga
Obljubila si, ko sva se vzela
Ne zapusti me, moja draga
Čeprav si žalostna me ne smeš zapustiti
Dokler ne ubijem Franka Millerja
Čakaj, čakaj